Režie:
Woody AllenScénář:
Woody AllenKamera:
Vittorio StoraroHrají:
Jim Belushi, Juno Temple, Justin Timberlake, Kate Winslet, Max Casella, Jack Gore, David Krumholtz, Robert C. Kirk, Tommy Nohilly, Tony Sirico (více)Obsahy(1)
V 50. letech 20. století je v zábavním parku na Coney Islandu velmi rušno. Ginny (Kate Winslet) je nešťastná bývalá herečka, která nyní pracuje jako servírka. Její manžel Humpty (Jim Belushi) se rád napije, pak bývá hrubý a před manželkou často dává přednost rybaření. Nedávno se k nim nastěhovala Humptyho dcera z prvního manžel-ství, Carolina (Juno Temple), která má sice s otcem problematický vztah, ale zároveň se potřebuje ukrýt před gangstery i FBI. Když Ginny potká na pláži pohledného mladého plavčíka Mickeyho (Justin Timberlake), velmi rychle podlehne jeho kouzlu a zamiluje se. V jejich milostné romanci nachází záchranu od všech chyb a zklamání z vlastního života. Stejně tak přítomnost znovunalezené dcery Caroliny má blahodárný vliv na Humptyho chování a on znovu zažívá radost. Ale Ginniny a Humptyho opojné naděje na lepší život se začínají hroutit, když se Carolina poprvé setká s Mickeym... (Bioscop)
(více)Recenze (188)
Na rovinu se přiznám, že jsem tento film chtěl vidět zejména kvůli Kate Winslet, kterou mám opravdu moc rád. Rozhodně nejsem skalním fanouškem Woodyho Allena, byť jsem viděl nejeden jeho film, nicméně i tak jsem se rozhodl jít na Kolo zázraků do kina. Rovněž musím přiznat, že jsem si od tohoto snímku moc nesliboval, takže jsem nemohl být ani zklamán, leda překvapen. Ve výsledku se mi dostalo vcelku průměrného dramatu, které je sice obalené v pěkném retrohávu 50. let, a které se pyšní sympatickým hereckým obsazením, avšak na druhé straně tomu všemu podkopává nohy scénář a hlavně prazvláštně napsané postavy, ke kterým si člověk nemá šanci udělat jiný než negativní vztah. Jak už jsem říkal na začátku, Kate Winslet mám vskutku v oblibě, ale její Ginny byla asi její nejvíce iritující postava, kterou zahrála vážně dobře, a o to víc byla na pěst - slyšet stokrát za film, že má migrénu a potřebuje Aspirin, málem přivodilo migrénu mně. Vedle toho jsem očekával nějakou akci v rámci mafiánské linie a návratu ztracené dcery, ale všechno nějak na konci vyšumělo. Zkrátka film, kterému nejvíce škodí to, jak je napsaný, což počíná a končí zejména až přespříliš teatrálním ztvárněním a vedením herců, což bylo očividně chtěné, ale mnou jako divákem spíše nechtěné. ()
Ve filmu sice je pár (a opravdu ne o moc víc než pár) úsměvných momentů, ale vážně tentokrát nejde o komedii, nýbrž o uzavřené vztahové drama v duchu her Eugena O'Neilla. Podobně jako je hlavní hrdinka rozervaná mezi hrubiánským manželem a nespolehlivým milencem, je celé Kolo zázraků v konfliktu mezi nablýskanou vizuální stránkou s extrémně kýčovitými kompozicemi a zlatým světlem zalitými záběry a smutnými osudy nešťastných postav (které se oné záměrně nepřirozené retro stylizaci, navozující dojem, že se postavy pohybují v divadelních kulisách, vzpírají). Nechtěné (?) překrývání se dvou neslučitelných stylů mě bavilo víc než banální vztahové peripetie, nejisté herecké výkony, bez (dů)vtipu napsané dialogy nebo toporná režie (osvědčenou techniku záběr/protizáběr v dialogových scénách, které tvoří cca 98% filmu, jen zcela ojediněle vystřídá delší záběr s důmyslnější vnitrozáběrovou montáží). Nejsmutnější je, že zjevně nejde o film filmaře bez talentu. Číší z něj především ohromná lenost, rezignace na snahu vydat ze sebe něco víc. Opět tedy dílo unaveného umělce, z něhož bude odcházet unavený také divák. 50% Zajímavé komentáře:Cimr, sedm.1, Renfield ()
Tak tohle bylo absolutní fiasko, naprosto tuctovej příběh. Ještě, že kamera, hudba a herecké výkony stály za něco, protože jinak by se v tý nudě utopila i žirafa. ()
Tady se Woody Allen trošku zapomněl v ději. Ten totiž nenabízí vysloveně nic zajímavého. Pokud byla původní myšlenka vyplavené kondomy někde pod nějakým molem, tak se vlastně ani nedivím. Jediné zajímavá je dobová atmosféra lunaparku a některé herecké výkony. ()
║Rozpočet $25miliónov║Tržby USA $1,404,061║Tržby Celosvetovo $15,369,110 ▐ Taký dosť dejovo nevýrazný Woody Allen, stráca iskru, moment prekvapenia. /40%/ ()
Snad od páté minuty jsem se nemohl zbavit pocitu, že mělo jít o divadelní hru. To s sebou nese jak ještě větší důraz na dialogy, než je obvyklé, tak i trochu odlišné herecké nálady. Nejlépe si s takovou kombinací poradil Timberlake, který umí jak bezelstně švitořit, tak dávat důraz na dramatickou stránku věci, zatímco Kate je něčím podobným až téměř do samého závěru trochu brzděna. Jim Belushi je pak ztracen úplně a jeho humpolácké vyřvávání občas nepěkně zarazí. Pořád je to ovšem Woody, u kterého jsou herci většinou jen nástrojem nosné myšlenky a ta ani tentokrát nepokulhává. Retro nálada i přes malý prostor funguje perfektně a jak úsměvně vyhrocené, tak smutně upřímné chvilky plní svou úlohu na jedničku. Snad jen kdyby nebylo tak patrné, že jde jen o scenáristickou jednoaktovku, odcházel bych z kina povznesený ještě víc. ()
Woody mě zklamal na celé čáře, není možné, aby takový scénář napsal on. Chyběla tomu ta jiskra, která je pro něj pověstná, chyběly mně dokonalé dialogy mezi herci a jiné pro něj tak typické vstupy. Nepíšu to často, ale já se místy nudila a to se mi u něj nestává, je to strašná škoda. Možná, kdyby do děje vstoupil sám osobně, jak je jeho zvykem, dostalo by to jinou šťávu, takhle jsi to Woody prošustroval, takže Tě hodnotím jen slabou dvojkou, sorry. ()
70% zaokrouhluju nahoru kvůli výtečné Winsletce a pouťově přepálené kameře. ()
Nemůžu tomu uvěřit, že to dělám. Poslední filmy Woodyho Allena jsou pro mě smutné ukázky stařecké negramotnosti, a přestože všechny jejich nedostatky v nějaké míře platí i zde, zároveň mě to bavilo. Bavilo mě nekonečné proklamování, bavila mě absurdní topornost struktury, bavila mě Storarova kamera zcela ignorující Woodyho film a bavila mě Winsletová, dokonce velmi hodně. Ze všeho toho vyplývá roztomile průhledná filmová hříčka, u níž mě bavilo být. Je to pořád strašná do sebe zahleděná snobárna, ale z důvodů, o kterých musím ještě dlouho přemýšlet, jsem si ji užil. ()
Coney Island je takový skoro až kouzelný místo, který často účinkuje ve filmech, v knihách nebo třeba ve videoklipech. Tady mám ovšem pocit, že Woody Allen vsadil jenom na tu retro atmosféru, na dobovou muziku, na dobový pestrobarevný oblečení, atd... Hezky se na to kouká, ale je to vlastně dost o ničem. Pořád čekáte, kdy se děj konečně někam posune, ale ono to celou dobu jenom tak přešlapuje na místě. Až asi 20 minut před koncem se tam konečně něco stane, ale stejně to nemá ani žádnou pointu. Pěkná atmosféra a slušný herecký výkony v naprosto prázdnym filmu. Pocitově za 3 hvězdy, ale vlastně ani nevim, za co ty hvězdy dávám. ()
Starouš Woody točit filmy stále nezapomněl, předchozí jeho 3 snímky (zejména takový Iracionální muž) jsou toho jasným důkazem, ovšem…podobně mírné zklamání jako z Kola zázraků jsem cítil naposledy u Jasmíniných slz (cca 5 let dozadu). Po technické stránce nezbývá než zuřivě tleskat kameramanovi Storarovi ve stoje. Nad všemi těmi různorodými barvami, filtry, stíny, záblesky a já nevím, čím vším ještě, bych se mohl rozplývat dobrou chvíli. Všechno tohle pomohlo k příjemné atmosféře, stejně jako Woodyho klasická volba (nepřekvapivě) kvalitní hudby. Zklamal mě ale docela příběh. Nenudil jsem se, avšak ani necítil to správné nadšení, při kterém bych dychtil po každé další scéně. Což zamrzí i díky hercům, na které se naštěstí film spolehnout mohl. Září především „Winsletka“, která si scény vyloženě krade pro sebe. Třeba takový její „dialog“ před zrcadlem nebo naopak závěrečný pohled (tak nádherně vypovídající)…Kate prostě jede. Takže Woody, zas za rok (snad už teda u komedie). Kolo zázraků hodnotím lepším průměrem. ()
Winsletka asi zavětřila podobnou oscarovou vábničku, jakou byla pro Blanchettku Blue Jasmine. Ginny je ale o třídu hůř napsaná a v konečnym důsledku i zahraná. Vlastně je docela s podivem, že Winslet tuhle postavu nevadilo hrát. Jinak zase volnoběh, ale ne tak otravný jako ta jeho loňská šlamastika. 60% ()
Nejprve jsem sice nebyla nadšena námětem této nové Allenovky, 50. léta na Cony Islandu? A s Kate Winslet? Ale nakonec jsem opět spokojena, jako již tolikrát, pokud Allen natočil nějaké to retro. Kolo zázraků vypráví mladý Justin Timberlake (a je překvapivě velmi dobrý), jeho protějškem je stárnoucí Jim Belushi (nepřekvapivě skvělý, neb patří již celé roky mezi ty, kteří zkrátka umí) a mezi nimi jsou dvě ženy, již zmíněná Winslet jako stárnoucí herečka bez angažmá a Juno Temple jako blonďaté bimbo v nesnázích. Kolo zázraků se tedy může směle roztočit se všemi těmi typickými atributy, jsou tu četné odkazy na popkulturu, je tu zesílená láska ke kinu, k divadlu, hodně se citují hry O'Neilla a samozřejmě osud ve smyslu antických dramat. Není to od Allena nic nového. ani překvapivého, ale je to opět velmi příjemný zážitek. Svou neoddiskutovatelnou cenu má opětovné setkání se zajímavými dialogy, smysluplně vystavěnými zvraty a autentickou výpravou, s jakou se v takové míře piplá skutečně je málo produkcí na celém světě. Atmosféra je kouzelná a téměř hmatatelná, při dešti je příjemně chladno, v parném létě horko. Doufám tedy, že skandál roku 2018 nebude znamenat Allenův předčasný konec. Jeho pozdní filmy jsou rok od roku výjimečnější, což vynikne zejména při konfrontaci s četnými novými povrchními filmy dneška. ()
Přespříliš divadelní estráda v prďácké atmosféře New Yorku padesátých let za podpory hřejivých hudebních vypalovaček té doby, stejně jako legendárního Coney Islandu - vděčné to filmové kulisy pro bezpočet filmařů. Obsahově je to pořád na jedno brdo. Uječený příběh obyčejných lidí a jejich obyčejnýh životů plných střípků štěstí a zklamání. Winslet občas lehce kopčí Cate Blanchett a vcelku se jí to daří. Timberlake je opět charizmatem těžce na výši. Žádné (r)evoluční novinky se však nedočkáme. ()
Moje teprve druhá Allenovka a o moc víc jich pravděpodobně nepřidám. U Wonder Wheel mě zaujalo hlavně obsazení a na oko pohádkový příběh, ze kterého se vyklubalo obyčejné drama s polootevřeným koncem. Ano, celé je to hodně divadelní, interiéry vypadají všechny nejen jako z padesátých let (záměr), ale i jakoby se v padesátých točilo (Záměr? Nevím) a místy i pláž vypadá jak zelené plátno. Ale bavil jsem se, standardních 7/10. ()
Vzťahový príbeh nezvyčajného trojuholníka umne miešajúci melodrámu, mafiánsky príbeh, kolotočiarsku zábavu, stratené ambície. Všetko v dokonalých dobových kulisách, vynikajúcom piesňovom sprievode, s krásne otvoreným koncom a neustálym podpaľačským ohrozením. Že všetky tie kašírované atrakcie, rôzne budované vzťahy i pseudorodinné šťastie raz náhle môžu ľahnúť popolom. Na rozdiel od väčšiny ctených spolukomentátorov sa mi posledná etapa tvorby Woodyho Allena páči oveľa viac, než jeho najslávnejšie tvorivé obdobie. V ňom pomerne plocho a opakovane v komediálnej podobe trpkosladkého strihu predstavil všeobecne platné a osobným životom režiséra ovplyvnené psychoanalytické tézy. Alebo sa snažil vytvoriť pár mierne nadpriemerne rovnako tézovitých komédií, snažiacich sa vyjadrovať k všeobecnějším dobovým fenoménom. To, čo pri jeho novších dielach mnohí nazývajú únavou, senilitou a opakovaním už použitých postupov, volám ja zmúdrenou poučenosťou. ()
Nový rok, nový kus. Ale zase o krapet slabší. S železnou pravidelností chrlí legendární Woody Allen nové osudy, ovšem tenhle obsahuje tak tuctový příběh, že jej neosvěží ani nadprůměrné herecké výkony v čele s oscarovou Kate Winslet. Výsledek působí jako scénář vytažený z horní zaprášené police, takže na jízlivou vztahovou satiru zapomeňte. I když se na mezilidské vztahy jejich komentátor pochopitelně zaměřuje. Posmutnělá komedie se odehrává v 50. letech na Coney Islandu, představuje plavčíka s literárními sny, někdejší herečku a zoufalou servírku, vznětlivého kolotočáře a nakonec jeho dceru z prvního manželství, která pláchla ze svazku s mafiánem. A máme z toho čtyřúhelník, který ovšem nevím, zda se dá vůbec nazývat milostným. Výsledek je tak trochu otravný jako musí být otravné hučení v hlavě migrénou trpící Kate Winslet. Není sama, většina postav je nesympatických. A vyvolat náznak emoce je sakra velký problém. Navíc je to celé takové uječené. Ale ať to uzavřeme pozitivněji: na kameru vedenou Vittoriem Storarem je vždy radost pohledět. Dietní tři hvězdy. ()
Woody Allen si zase napsal a natočil to jeho a mě to zase bavilo. Přehledný retro příběh se skvělými herci (Kate Winslet a Jim Belushi jsou prostě úžasní) sice nabízí povědomou zápletku, ale to neznamená, že nedokáže překvapit nebo že v něm chybí nezapomenutelné momenty (telefonát). Přebarevná retro kamera zpočátku s dějem hezky ladí, ale postupně s ním začne ostře kontrastovat, což je super nápad, a strašně moc se mi líbila možná jednoduchá, ale působivá metafora s malým pyromanem, který si stejně jako jeho matka prostě nemůže pomoci. ()
Kolo štěstí mě nezklamalo. Nízké hodnocení moc nechápu, pro mě to byl pěkný kousek se vším všudy. Do Woodyho poťouchlé intelektuálštiny jsem už pronikla, možná proto jsem se tak dobře bavila. ()
Už dlouho mě tak nerušilo přehrávání jinak skvělých herců... a i když to celé bylo správně allenovské, vlastně docela napínavé a švihle romantické, stejně se člověk nemůže zbavit vtíravého pocitu, že je to tak trochu film navíc. Prostě, že by tomu mnohem víc slušelo divadlo. ()
Reklama