Režie:
Christian TafdrupKamera:
Niels BuchholzerHrají:
Anders Juul, Amanda Collin, Rasmus Hammerich, Carla Mickelborg, Søren Hauch-Fausbøll, Vibeke Hastrup, Nicolai Jandorf, Danny Thykær (více)VOD (2)
Obsahy(1)
Rasmus a Maria se poznají na party a prvotní flirt nabere rychlé grády. Maria se nastěhuje do Rasmusova bytu a po malých krůčcích si podmiňuje jeho životní prostor. Je to nevyrovnaný pár. Maria je cílevědomá, dominantní, Rasmus jako by tápal mezi pubertou a dospělostí. Christian Tafdrup v civilně natočeném dramatu zachycuje všední vztahové situace, z nichž se rýsuje přesný portrét dvou zcela rozdílných lidí, jejichž vzájemná přitažlivost má destruktivní následky. (Film Europe)
(více)Recenze (116)
Ďalšia z plejády vydarených dánských drám, ktorá tentoraz až čiernohumorne sleduje nevyrovnaný vzťah skromného dobráka a manipulátorskej čúzy (ešte veľmi slušný výraz). Rasmus je naivný srdcár, ktorý by dal Marii prvé a posledné. Ona naoplátku jeho uráža, zhadzuje a vysmieva sa mu. Lebo je vypočítavá "Potvora" a veľmi dobre vie, že dotyčný je do nej bezhlavo zabuchnutý a urobí čo jej len na očiach uvidí. Ústredné herecké duo je zahrané na výbornú a jednotlivé situácie zažilo asi mnoho mladých či starších mužov. Každý chlap potrebuje svoj osobný priestor a keď ho ženská začne zožierať a organizovať aj najmenšie úkony, je treba od takého vzťahu odísť. Nedávno som veľmi podobným vzťahom prešiel a dokonca som zažil niekoľko podobných situácií aké tu zažil hlavný hrdina, takže je pre mňa film dvojnásob poučný a v niektorých ohľadoch až hrozivo pravdivý. ()
Autenticky a precítene, na referenčných situáciách zobrazený typ partnerského vzťahu, ktorý znamená smrť chlapa. ()
Bylo mě toho kluka líto, ale jen než započala druhá fáze, protože to už bylo moc i na mě. Natočeno je to velmi realisticky až mám dojem, že Christian věděl až moc dobře o čem píše a točí. Oba hlavní představitelé zahráli velmi věrohodně. ()
Kdybych by dramaturgem filmu, zeptal bych se režiséra, proč do své civilní, téměř improvizačně plynulé a realistické metody vnáší barokní podkres (ten bych pochopil) a dvojí pohled skvělé Amandy Collin do kamery. V té chvíli ten film působí misogynně, když jinak poměrně nejednoznačnou figuru "potvory" banalizuje. Hodně tomu pomáhají dobře odpozorované situace a striktně komorní rámec. Název tomu dává možná až zbytečně jasné vyznění, nerozhodná a nejistá mužská figura do téhle rovnice manipulací vnáší pochyby. Je to příběh dvou lidí, kteří nedokáží být bez sebe, ale už vůbec nedokáží být spolu. Ale taky portrét člověka, pro kterého je dominantní a manipulativní partnerka alespoň nějakou kotvou. Škoda, že tohle zjevně přišlo Tafdrupovi málo, takže přidal laciný "ďábelský" motiv. Odpozorované detaily a všednost ale cením. ()
Spš než potvora by se to mělo jmenovat Podpantoflák. ()
Film, který mě psychicky totálně rozhodil a myslím, že nebudu sama. Žel, tohle téma je reálné a jak už se tady píše, každý to možná v životě v nějaké formě zažil. Jistě, že to může být i z té druhé, chlapské strany. Je to hnus a měla jsem chuť tu babu rozsekat na malé kousíčky a hodit rybám. V porovnání s tímhle je film Teorie tygra úsměvná fraška......ale taky výborná, jen jinak laděná. ()
Sympaticky svižně odvyprávěné drama o jednom ošklivě se vyhrotivším vztahu, přičemž cesta do pekla vede nenápadně vesměs přes každodenní vztahové mikroboje, které pozná asi každý. Naštěstí ne každý chlap je měkký jako Rasmus a ne každá ženská manipulativní buldozer jako Maria. Ačkoli za padoucha je jasně Maria, docela těžko se mi sympatizovalo s Rasmem potom, co všechno si nechal líbit. Kdy by mi partnerka řekla, že jsem ubožák, v tu ránu by byl konec. ()
„Chybíš mi, Rasmusi. Nebo jsem to neměla říkat?“ Máloco popisuje nevyrovnaný vztah tak trefně a naléhavě. Ano, někdo film odpálí s tím, že má ryze mužský pohled na věc, Rasmus je slaboch, režisér si nejspíš řeší svůj dřívější vztah atd. Ale to by byla škoda. Tato studie ne až tak ojedinělého vztahu je totiž ohromně zajímavá a chytlavá. Nenápadností manipulátorky (vše začne obědem u rodičů), omotáváním si zamilovaného kolem prstu a jeho přetvářením dle svých představ (změna stravy, interiéru, názorů atd.), falešným ústupem při vzdoru a oplácením ve formě naschválů až k bezcitným slovním útokům (ten opovržlivý výsměch ničí) a „konci“ (amen). Ač je film spíš vážný, často jsem se u něj chápavě smál (ala „já vím, jak ti je“), a to stačí, že člověk zažil na vlastní kůži či ve svém okolí jen hrstku toho, co Rasmus (smutné je, že takhle skončí nejeden z nás, a to více či méně dobrovolně). Vytknul bych jen ty 2 uvědomělé pohledy do kamery, jinak celkem s přehledem 5*. „Já nejsem nebezpečná, nebo snad ano?“ - „Ne.“ ()
Dude Lebowski vs. padesát stop vysoká žena, přičemž Bruce Lee nenápadně naznačuje, že přichází drak a velký šéf.. Dánské variaci Setha Greena kamarád ve filmu řekl, že nemá chodit do předem prohraných bitev. Co když je ale chce prohrát, aby nastal mír..? Až na dvě zboření čtvrté stěny po polapení ptáčka civilně pojatá vztahovka o způsobech dělení na vítěze a poražené a taky o tom, že šedivá je teorie submisivity a toxicky zelený strom života. Nějaké závěrečné ponaučení? Každý má, co si zasouloží.. ()
„To se poddá, slibuju. Hlavu vzhůru! Vždyť jsou to jenom ženský.“ Každý prošel nějakou nepříjemnou vztahovou zkušeností. Zřejmě i tvůrce tohoto dánského dramatu, který přináší mnoho skvěle odpozorovaných detailů nevyrovnaného partnerského vztahu. Začíná to klasickým oťukáváním na večírku, pokračuje rychlým poblázněním a nastěhováním se jí do jeho bytu. Vše je růžové, ona našlapuje lehce, ale úderně a postupně ukousává díl po dílu jeho životního prostoru a dosavadních „jistot“. V plné počáteční zamilovanosti se přece snadno leccos odpouští… Režisér Christian Tafdrup (v jeho nedávném úderném dramatu Nepřivolávej nic zlého, kdy jedna rodina pozve druhou famílii z dovolené k sobě domů na několik dní na návštěvu, je z počátku také vše zalité sluncem) skvěle dávkuje hořký humor, ukazuje všední situace, které je jeden vůči druhému ochotný akceptovat (i ve výše zmíněném thrilleru manželský pár u hostitelů také mnohé toleruje), a i když je to vlastně dost obyčejné a úsporné, diváka to spolehlivě drží od začátku do konce. Tafdrup se holt rád otírá o stádo odevzdaných kývačů či snadno ovladatelných oveček. ()
Umieranie, smrť a pohreb “jedného muža”. ()
Přesná a viditelně prožitá (body plus), i když pořád dost šablonovitá věc, kterou zbytečně shazuje název a dva výmluvné pohledy do kamery (body mínus). V podstatě taková instantní párová psychoterapie formou reflexe pro specifický a docela běžný typ vztahu. Obě hlavní role výborně zahrané (zabít je chcete oba - každého z jiného důvodu). 7/10 ()
Žena v úlohe potvory či vampa. Dosť častý prípad inak. Ženy totiž dokážu využívať toho, že sú ženy a že chlapi pri nich ani často nevedia ako sa volajú, nieto ešte, že by mali reálne zhodnotiť situáciu. No funguje to iba v prípade slabocha, tak ako bol ten chalan, nečudo, že nakoniec ostanú iba oči pre plač. Ja by som tú ženskú obrazne povedané kopol do riti už keď vešala ten nechutný obraz na stenu. A aký z toho plynie záver? Keď nerozmýšľaš, dostaneš to, čo ti patrí... Často je životne dôležité povedať ľuďom NIE. Ach tá láska, niekedy z nej ľudia vážne osprostejú. Jasná plná paľba. ()
Už ten kalendár s fixkami bola riadna paráda. Nuž, ľudia majú kadejaké vzťahy a raz za čas sa nezaškodí pozrieť aj k druhým "do kuchyne". Strašná žena je zaujímavý film, z mojej strany spokojnosť. Ale tú umývačku napĺňal fakt na hovno. ()
Pohled na víceméně "normální" vztah muže a ženy, který ukazuje to, jak nás ty potvory přetváří k obrazu svému a občas si to uvědomíme, když už je pozdě, ()
Poselství: všechny ženy jsou manipulativní, ošklivé baby a všichni muži neužiteční. Je to realistický film bez povlaku cukru. Doporučuji film shlédnou na Valentýna. Pokud jste singl, dá vám útěchu, že nemáte vztah. Režisér/scénárista Christian Tafdrup byl obviňován z nenávisti vůči ženám, ale hájil se tím, že je to jeho autobiografie a ukazuje slabosti obou pohlaví. ()
Tie dva pohľady do kamery si budem dlho pamätať, lebo tie hovoria viac ako slová a činy. Amanda Collin je "desivá", doslova... ()
Naprosto předvídatelný film, alespoň pokud jste si domů už někdy nějakou ženskou nastěhovali, o tom, jak každá baba chce toho chlapa předělat k obrazu svému, a i když neví, co chce, nedá pokoj, dokud to nedostane, a buď je chlap podpantoflák jako tady hlavní "hrdina", kterému ke štěstí stačí jen kvalitní sex a pár úsměvů a keců, nebo je sám sebou - ale o tom tenhle film není a nikdy nebude. Takže spíš film pro ženské. ()
Názov prejudikuje obsah filmu a tým sa určitým spôsobom prezrádza jeho smerovanie, aj tak si však snímok udržuje vlastné napätie. Že dokáže žena prevrátiť mužovi život a domácnosť je všeobecne známe, v tomto prípade je jasné od počiatku, že Rasmusova priateľka Maria tlačí príliš na pilu. Páčilo sa mi nastavené tempo postupného rozkladu vzťahu, dostávalo sa pod kožu a pomaličky deformovalo ich lásku. Veľavýznamné pohľady hlavnej predstaviteľky do kamery v inkriminovaných scénach dodávajú snímku až démonický význam. ()
Takhle to dopadne, milé děti, když vezme do ruky kameru zhrzený chlap. Intimní vztahové drama je pojednáno jednoznačně subjektivně s misogyním pohledem na všechny ženy, nejenom na manipulativní hlavní hrdinku. Zatímco mužská zábava je trochu dětinské kamarádství, partičku bavících se žen ukazuje film jako klubko upištěných slepic, které muže potřebují jen k tomu, aby se jim vysmály poté, co od nich získají zajištění. Pak je ještě rafinovaně trápí tím, že po nich chtějí tak šílené věci, jako občas pohlídat děti. Všechny ženy jsou tady zlé karikatury. ___ Byla to zábava, s dobrými a přirozenými hereckými výkony, ale režisér má evidentně problém. ()
Reklama