Režie:
Kenneth BranaghScénář:
Michael GreenKamera:
Haris ZambarloukosHudba:
Patrick DoyleHrají:
Kenneth Branagh, Gal Gadot, Armie Hammer, Tom Bateman, Letitia Wright, Emma Mackey, Sophie Okonedo, Russell Brand, Annette Bening, Ali Fazal, Rose Leslie (více)VOD (4)
Obsahy(1)
Smrt na Nilu, jehož předlohou je slavný detektivní román Agathy Christie z roku 1937, je odvážným tajemným thrillerem režiséra Kennetha Branagha o emocionálním chaosu a smrtících následcích vyvolaných milostnou posedlostí. Dovolená belgického detektiva Hercule Poirota na palubě okouzlujícího říčního parníku v Egyptě se změní v děsivý hon na vraha, ve chvíli, kdy idylické líbánky dokonalého páru postihne tragédie. Příběh nespoutané vášně a paralyzující žárlivosti, zasazený do prostředí impozantní pouštní scenérie, dech beroucích výhledů a majestátních pyramid v Gíze, sleduje osudy skupiny kosmopolitních cestujících, přičemž nečekané zvraty a zápletky udržují diváka v napínavé nejistotě až do konečného rozuzlení. (Falcon)
(více)Recenze (530)
Opulentní digitálně barvotiskový cirkus, ve kterém se sice principál Branagh předvádí, seč může na co nejvíce frontách, ale přitom zapomíná na lidské postavy, které mají celou jeho manéž oživovat. Jsou to jen figurky na šachovnici, bez krve, bez života, které Branagh režisér staví do různých míst v záběru jen proto, aby se na to hezky koukalo. A čím víc se tu mudruje o lásce, tím více je ten film studenější a absurdnější. ()
Celej film jsem si řikala: Proč? A nenapadlo mě jediný: Protože! ()
Ale no tak, soudruhu Bráno!!! Když už konečně tolik spravedlivě a pohrdlivě sereme na hrob té hnusné rasistické mrdce Christovic Agátě, autorce takových odporně nenávistných škvárů jako například Deset malých privilegovaných afrobritečků, a ukazujeme probuzencům, jak má vypadat řádně korektní, charakterově i historicky napravená a transgenderově vyvážená klasická velkobritská detektivka tím, že jí řádně po neobolševicku onegrujeme, prolesbíme, obohatíme o pateticko-kýčovitý blábol o tom, kterak Erkül k homokníru přišel, a necháme jej dokonce přesně dle potlačovaných autorčiných záměrů romanticky vzplanout k silné, lidově moudré a mississippskými bavlníkovými plantážemi ošlehané ebenové feministce, tak co tam, kurva, dělá hnutím seksuálně frustrovaných, labilních mužen nade vši pochybnost usvědčený znásilňovač, seksuální obtěžovatel a kanibalista Armín Kladivo???!!! No to mi teda počmárej Čerčila, soudruhu Bráno, takový šlendrián!!! A přitom se dal v pohodě přePlummerovat rychleji, než bys řekl Spacey, kupříkladu velmi žádoucím přepohlavníkem Eliotem Stránkou či vhodně „asi milovatelným“ Číjejetel Unproforem, aby dokonale odpovídal konzervativci dosud pečlivě utajovaným spisovatelčiným úmyslům! A to jsi měl přitom tak hezky nakročeno, soudruhu Bráno!!! Malebné záběry instáčově přebarvičkovaného Ponýlí, jako podklad velmi příhodně slaboduchý a nic autorského nepřinášející plagiát předchozích dvou ohavně nekorektních, předloze neodpovídajících a neinkluzních verzí, osazený sekndhendovou Margotkou a bandou neumětelských, avšak utiskovaných neherců, a to vše obohaceno o mile progresivní novobritský hipstaswag pro všechny ty pečlivě převychovávané mladé neomarxisty… No nic, soudruhu Bráno, velmi doufám, že se po něčem takovém neprodleně podrobíš konstruktivní sebekritice před celým závodním kolektivem RFH (Revoluční Filmové Hnutí), půjdeš do sebe a příští plánovaná adaptace té rasistické svině, Heteroseksuální běloch pod sluncem, již bude zcela v souladu se stranickou linií! ()
Na začátku nám Branagh zbytečně osvětlí důvod kníru, asi nás diváky má za úplný voly, a pak v umělých digitálních kulisách, barevných jak cikánský necky, se rozhodne prznit jinak celkem milou literární předlohu. Zrovna od něho, původem divadelníka, bych tohle nečekal. ()
Po Branaghově Orient Expressu jsem se druhého filmu dost bál, ale s překvapením jsem zjistil, že adaptaci zmodernizoval nevídaným způsobem, představil Poirota zamilovaného (a kdo ho takhle nezná, měl by si zopakovat kánon) a vytvořil částečně poctu, částečně zajímavé vybočení z klasického, které lehce naznačují, že by mohlo jít o poslední Branahgovu adaptaci Agathy Christie. O to víc se o snímku dá přemýšlet. ()
Jsem opojen vizuální stránkou filmu i soundtrack Patrick Doylea se mě velmi líbil. Rovněž režie si dává tu dobovku vysloveně jako luxusní dezertík, co ale těžce vydýchávám jsou slzy Hercule Poirota i kdyby, i kdyby tak aby si takový detektiv vylíval srdíčko první poběhlici v případu, to nemůžou myslet tvůrci vážně, přitom ten čb prolog z minulosti Hercula mě zaujal, ale city uměle vytvořený pro sentimální publikum s plnou hubou poprcornu a kýblem coly v ruce, to tě není důstojný Kenny. ()
Ako detektívka iba priemerné (ale možno je to tým, že tento prípad dobre poznám a Guillerminovu verziu som videl mnohokrát, takže rozuzlenie viem naspamäť), ale ako príbeh o Poirotovi výborné! Branagh skvelý, už som si počas sledovania vôbec nespomenul na Sucheta. ()
Mám detektivní žánr hodně rád a stejně jako Vraždu v Orient expresu jsem i Smrt na Nilu vyhlížel od momentu, kdy jsem věděl, že se na ní Kenneth Branagh chystá. Jeho zpodobnění Hercula Poirota je totiž skvělé, stejně tak i filmové zpracování je řádně opulentní a velikášské. Což je ale asi i kámen úrazu. Ačkoliv jsou totiž příběhy Agathy Christie detektivně na té nejvyšší možné úrovni, pořád se jedná o řádně komorní záležitosti. To zde ale úplně nepřipadá v úvahu. Od nádherné kamery, která reálně dělá reklamu na Egypt 30. let 20. století, nedokážete odtrhnout oči. Stejně tak i atmosféra té doby je skvělá, i když ten přehršel sexuálního napětí si tu Kenneth Branagh mohl trošku odpustit. S herci už je to trošku složitější a to především z toho důvodu, že je na nich vidět, jak teatrálně všichni přehrávají, aby Vás reálně rozčilovali všichni do jednoho (samozřejmě kromě Hercula Poirota, jemuž tu teatrálnost rádi odpustíte, ta k němu totiž tak trošku i patří). Ty jejich role, to byla plejáda zbytečných lidí. Kdyby se ten parník potopil a všichni do jednoho utopili, tak to nikoho vlastně ani nemůže trápit a film skončí dřív, než se začne vůbec něco dít. Největší překvapení pro mě nicméně byli určitě Russell Brand, kterého jsem nepoznal, dokud nepromluvil, a Emma Mackey, která mi hodně připomínala Emmu Stone. Film je určitě zajímavý zážitek, ale starší zpracování pro mě zůstaly nepřekonány. ()
║Rozpočet $90miliónov║ Tržby USA $45,630,104║ Tržby Celosvetovo $137,307,235▐ Tržby za predaj Blu-ray v USA $718,340║ Tržby za predaj DVD v USA $441,600║ Príliš toporne sucho, herecky chladno odbité, tie postavy fakt neberú, nevyvolajú emócie, možno občas trošku elektrizujúca atmosféra, hlavne pri tom úvodnom tanci ale to je tak všetko. Vizuál a triky ušli. /40%/ ()
Kenneth Branagh moc dobře ví, co dělá. Divákům servíruje moderní, zároveň však staromilské pojetí klasické detektivky, kde se nikam nespěchá a logika je až na prvním místě. Chytrá režie a lahůdková vizuální stránka umocňují už tak silný dojem, jemuž škodí snad jen poněkud roztahaná první polovina. Více zde. ()
„JSEM HERCULE POIROT! MNĚ NEMUSÍTE NIC ŘÍKAT! MÁM BYSTRÉ OČI. A MOZEK. TEN SI VŠAK O VÁS NEMYSLÍ NIC PĚKNÉHO...“ Mě by zajímalo, komu jsou tyhle Poirotovky určený… Řekl bych, že mně. Nikdy jsem je nečetl a ten (prej skvělej) seriál s Davidem Suchetem nesleduju. Takže vlastně mi z toho vychází…. že jako „nefanda“, bych mohl bejt třeba příjemně překvapenej. Fajn filmařina, Gal Gadot si jako Královnu Nilu taky dovedu představit… ale kurva ne! Nechává mě to ledově klidným… /// NĚKOLIK DŮVODŮ, PROČ MÁ SMYSL FILM VIDĚT: 1.) Stejnojmennou knihu, kterou v roce 1937 napsala Agatha Christie, neznám. 2.) Pro lásku bych zemřel. /// Thx za titule „Petra Procházková“. PŘÍBĚH **** HUMOR ne AKCE ne NAPĚTÍ * ()
Hercule Poirot podruhé a opět zívačka. Vražda v Orient Express je jeden z mála filmů, kde jsem v kině usínal a Smrt na Nilu má podobně nezáživný tempo, ale naštěstí mě to už nestálo lístek do kina. Hodinu se zde neděje nic, ale vůbec nic. Představení nezajímavých postav nezajímavým způsobem s nezajímavými dialogy, ale naštěstí v docela atraktivním prostředí ( Egypt,Nil) menší plusový bod oproti vlaku, ale pořád mi to přišlo zoufale málo. Hercule Poirot mi jako detektiv nepříjde zajímavý, nemá žádné strhující, revoluční vyšetřovací metody, nic čím by vynikal, je to inteligentní pán, který plní svou práci, ale k diváckému zážitku to příliš nepřidává. Na vraždu se zde čeká déle než na výplatu a ještě k tomu jsou to takové ty obyčejné nezajímavě podané vraždy v každém druhém béčkovém Krimi seriálu. Nechápu jak fanoušek Se7en, Hannibala a podobných, kde funguje vše od vražd po samotné vyšetřování zde může být s výsledkem spokojen. Spoléhal jsem alespoň na finální odhalení, kde by mohl přijít zajímavý zvrat, ale i ten je čitelný už od úvodních minut i bez znalosti originálu. Pro mne prototyp nejzbytečnější a nejméně atraktivní krimi, která může spatřit svět. Tohle může bavit jen důchodce. Slušný vizuál, fajn herci, ale vše ostatní mě naprosto míjí jak po filmové stránce, tak i jako diváka. Příběh 3/5. Akce 0/5, Humor 2/5, Násilí 1/5, Zábavnost 2/5 Hudba 3/5, Vizuál 4/5, Atmosféra 3/5, Napětí 2/5, Emoce 2/5, Herci 3/5. 4/10. ()
// Jak byl první film vizuálně oslnivý, dvojka bohužel řve green screen dobrou půlku stopáže. Ano, je výpravnější a rozmáchlejší, už od skvělého intra, jenže příběh znovu nezaujal, takže zbyly jenom postavy, které tentokrát neměly až takový šmrnc jako posledně. Možná kdyby Emma Mackey, která v tomhle filmu byla vysloveně ďábelsky svůdná, dostala více prostoru namísto prkenné Gal Gadot, viděl bych to o něco líp. Tak aspoň, že jí patřil úvod i závěr. 6/10 ()
„Som Hercule Poirot. Mne nemusí nikto nič hovoriť.“ Komorný veľkofilm. Už Suchetova televízna verzia z r. 2004 mi pripadala priemerná a toto je pravdupovediac podobné. Páči sa mi, že sa chladnokrvný a „bezcitný“ profesionál Poirot zrazil s fenoménom lásky. Je to zaujímavá poloha, ktorá mu prekvapivo svedčí. Bavilo ma, ako Branagh jemne rozširuje univerzum (čierno-biely úvod, zamilovaný Poirot) a nebojí sa pokračovať v trademarkoch započatých vo Vražde v Orient exprese (krátke akčné sekvencie). V mnohom je prístup, ktorý zvolil, skvelý a osviežujúci. Žiaľ, tieto pocity nadšenia veľmi rýchlo opadnú a film sa následne prepadne do studne priemeru. Z nej sa po chvíli síce na chvíľu vyšplhá a ponúkne parádny moment alebo výbornú scénu, humor i dojatie, ale potom do nej ZASE spadne. A takto celé dve hodiny. Čo je dosť. Niekomu bude vadiť, že zápletka sa naplno rozvinie v podstate až v druhej polovici (!). Samozrejme, detektívky sú špecifické tým, že sa musia dlho rozbiehať a venovať sa postavám a zdanlivo nepodstatným scénam, aby to postupne do seba všetko zapadlo. Pretože, ako všetci vieme, dobrá detektívka je postavená na čom? Predsa na nenápadných drobnostiach. Napriek tomu verím, že pomalší rozbeh Smrti na Níle mnohých nenadchne. Keďže si Kennetha dobre pamätám ešte z 90. rokov, kedy bol známy ako shakespearovec a špičkový expert na divadelné hry, plne som chápal, prečo si vybral Smrť na Níle. Jasné, je to atraktívny, exotický príbeh s parádnym parníkom. Ale zároveň je ukážkovo divadelný. Jednotlivé kulisy pripomínajú divadelnú scénu, či už kajuty, bar atď. Fakt by som si to bez problémov vedel predstaviť ako divadelnú hru. Občas mi snaha za každú cenu komorný námet vizuálne zatraktívniť pripadala pritiahnutá za vlasy v zmysle, že to bolo za každú cenu veľkolepé (krokodíl, podvodné zábery, pyramídy). Komorný veľkofilm za 90 miliónov z produkcie Ridleyho Scotta. Rozpočet sa vyšplhal až na 9O a celosvetová tržba šla k číslu 137, napriek tomu prekvapivo bola odklepnutá trojka. ()
Svérázně a sebevědomě zrežírovaná a zahraná detektivka. Branagh s precizností své postavy servíruje staromilskou, ale přesto svěží podívanou, která nepolevuje a chrlí na vás jednu informaci za druhou, bez toho aniž by snad spěchala, nebo přestala dýchat. Je mi velice líto finančního neúspěchu a budu moc doufat, že se dočkáme mnoha pokračování, alespoň na streamovacích platformách. Veliké, veliké překvapení! ()
Obvykle sypu plné počty filmům, co se do mě nějak emocionálně zaryjí. Tím nemyslím nutně empatii vůči příběhu, ale emocionální zájem o ten film jako takový. Smrt na Nilu není typ filmu, který by si něco takového nárokoval - je to zábavná detektivka, která po branaghovsku tlačí opulenci na 11 a dopřává plnou mísu žánrové zábavy. Podařilo se najít téma (exces vs cit), podařilo se vybudovat dojem hmotného světa, ne ale v míře, která by stála v cestě ideální, ucelené vzrušující zábavě. Perfektní produkt (není to dekonstrukce typu Knives Out, tohle je real deal). Takovéhle filmy bych chtěl místo marvelovek. ()
Budou spoilery. Málokdy si přeju, abych mohla dát filmu ještě nižší hodnocení než odpad. Kennethova Smrt na Nilu je takovým případem. Nepochopil, o čem je předloha a co je v ní důležité, což by se teoreticky dalo omluvit, kdyby přišel se smysluplnou vlastní variací. To se nestalo. Ani se mi nechce rozepisovat, co mi všechno přišlo v příběhu nesmyslné, nemožné, a zbytečné. Řeknu jenom, že mě nepříjemně zaskočilo, jak málo celkového času se věnovalo vraždě, filtrování falešných stop od těch relevantních a jejich sledování ke skutečnému pachateli. Herculovské příběhy jsou samozřejmě hlavně o vztazích mezi postavami a vždycky to má nějakou vnitřní souvislost navzájem, s ústředním zločinem, a s potenciálními motivacemi. Tady ale postavy mimo oficiální rozhovory s Herculem vůbec neexistují, jenom tam sedí a čekají, až na ně přijde řada. Jacqueline, která má být hlavní hnací silou celého dramatu, ve filmu skoro není. Plnohodnotný dějový oblouk raději dostanou Herculovy kníry. Milenci naplánují vraždu pro peníze a ani si nezajistí, aby celé dědictví připadlo jim. Mladou zmanipulovanou novomanželku hraje ženská, které táhne na čtyřicet. Výletní loď z Egypta třicátých let je zařízená jako pozadí pro video nějakého začínajícího lifestylového youtubera. Dvě hlavní ženské postavy nenosí dobové účesy ani make-up. Budoucí oběť leží v posteli převlečená a v hlubokém spánku ani ne dvě minuty po odchodu ze společnosti. A tak dál, a tak dál. Jsem sice fanatický obdivovatel verze s panem Suchetem, takže teoreticky podjatá, ale tenhle nesmysl přece nemůže bavit ani Agathou nepolíbené normíky, ne? ()
Dle očekávání to samé co minule - dramaticky nevzrušivá, povrchně sexy retro ansámblovka. A k tomu nepěkně digi Egypt. Ale oceňuju snahu o polidštění Poirota místo šaškování. ()
Když se malé šedé buňky zamyslely nad velkým množstvím zelených papírků, dalo se očekávat, že po kolektivním pícháníčku na kolejích přijde řada na lodní mordy na africkém veletoku.. Některé věci Branaghovi i přes konvence spjaté s námětem odpustím. Kýčovité scenérie s digitálními krokodýli, melodramatický zážeh lejtek ješitného Belgičana i teatrálnost, když padá klec. Jenže hůř už skousávám to, že do toho svého světa umělohmotných postav nedokázal vnést lehkost a důvtip (vzpomeňte si na plukovníka Nivena z Guillerminovy verze). Ta pro mě zůstává o Karnak dál. Už jen proto, že se při ní hadříkem neleštila umělecká licence.. ()
Tou největší záhadou, která bohužel nemá žádné vysvětlení, je důvod Poirotova "polidštění", kdy se slzí nad ztracenou láskou. Nechci působit jako dědek křicící na mraky, ale to vážně už publikum v očích Hollywoodu potřebuje tragickou sentimentální backstory i pro knír, aby k jen trošičku extravagantní postavě mělo "blíž"? Vždyť by bohatě stačilo, kdyby detektiv jen říkal slova přeložená jako "čokopiškotek". ()
Reklama